Kabinet v expozici moderního a současného umění ve Veletržním paláci představuje Františka Muziku (1900 – 1974) a jeho imaginativně cítěné kresby a grafické listy ze sbírek NGP, které jsou jevištěm poetických metamorfóz plných enigmatických odkazů. Výstava se koná u příležitosti 120. výročí narození malíře.
Nedílnou součástí mnohostranné tvorby Františka Muziky vedle malby, kresby a grafiky byla také ilustrace, krásné písmo, karikatura a scénické návrhy pro divadlo. Muzika byl členem Devětsilu (1921), Nové skupiny (1923) a SVU Mánes (1923). Věnoval se výtvarné kritice a působil jako pedagog na Vysoké škole uměleckoprůmyslové (1945–1970). Vedle samostatných výstav doma i v zahraničí bylo dílo Františka Muziky představeno také v souvislostech významných mezinárodních projektů, Benátského bienále (1948, 1964), výstavy Obsessions et Visions v Paříži (1968), hnutí Phases v Bruselu (1969) či na výstavě Surrealismus in Europa v Kolíně nad Rýnem (1969).
Počátkem třicátých let, kdy u autora ještě doznívala lyrická postkubistická stylizace tvarů ve figurálních námětech, datujeme začátek Muzikova imaginativního období, v němž se o slovo hlásí archetypální představy a sny. Muzika netvořil dle přírody, reflektoval imaginativní krajinu své mysli. Romantizující vize zaznamenával klasickou výtvarnou formou. V kresbě a grafice se setkáváme se základním symbolickým jazykem pro Muziku charakteristických motivů, jež v průběhu let procházejí jeho dílem v nesčetných proměnách: ruiny zdí, antropomorfizované skály, torza, drapérie, lastury, ruce. Situovány jsou v chiricovském neskutečném scénickém prostoru dodávající výjevům charakter snové představy. Tragiku doby Muzika reflektoval v motivech Zápasů (1937), Raněného (1937) a Ženách u hrobu (1939). Během válečných let vznikaly fantómy a ireálné snové výjevy (Velký sen, 1942), prodchnuté dobovým smutkem a melancholií. Vystaveny jsou také skici zběžně načrtnuté tužkou bezprostředně zachycující prvotní tvořivý impuls inspirace, z nichž některé později vykrystalizovaly v malířské provedení (Requiem, Zrození Venuše).
V poválečné tvorbě Františka Muziky dochází k tematické proměně. Začaly se objevovat vegetativní motivy lesů, bažin a stromů, které postupně přecházely do organických buněčných struktur (Strom u domu, 1952). V šedesátých letech do Muzikova díla vstupuje mýtická kultovní architektura v podobě Elsinoru (1963) a Věží (1967). Motiv ženského torza, Muzikův přelud prázdných drapérií, se proměnil v cyklus snových Larev (1967), které se zjevily i v pozdní sérii monumentálních Schodišť (1971), přízračných scén předznamenávajících malířův závěr života.
Kurátorka: Adriana Šmejkalová
Grafický kabinet, 2. patro
![František Muzika, Requiem V, 1943, pero – sépie, papír, NGP](https://admin.www.ngprague.cz/images/2550/K-34402.jpg?w=600&q=71)
![František Muzika, Strom u domu, 1952, uhel, papír, NGP](https://admin.www.ngprague.cz/images/2552/K-46053.jpg?w=600&q=71)
![František Muzika v kresbě a grafice, foto NGP, 2020, Hudačinová](https://admin.www.ngprague.cz/images/2642/VP_graficky-kabinet-Frantiska-Muziky_2020_Hudacinova_02.jpg?w=600&q=71)
![František Muzika, Larva, 1970, NGP](https://admin.www.ngprague.cz/images/2843/Franti%C5%A1ek-Muzika-1970-Larva%2C-R169703-%281%29-%281%29.jpg?w=600&q=71)
![František Muzika, Elsinor, 1963, uhel, papír, NGP](https://admin.www.ngprague.cz/images/2553/K-46055.jpg?w=600&q=71)
![František Muzika v kresbě a grafice, foto NGP, 2020, Hudačinová](https://admin.www.ngprague.cz/images/2632/VP_graficky-kabinet-Frantiska-Muziky_2020_Hudacinova_12.jpg?w=600&q=71)
![František Muzika, Klečící figura, 1932, tužka, akvarel, papír, NGP](https://admin.www.ngprague.cz/images/2551/K-46035.jpg?w=600&q=71)
![František Muzika v kresbě a grafice, foto NGP, 2020, Hudačinová](https://admin.www.ngprague.cz/images/2630/VP_graficky-kabinet-Frantiska-Muziky_2020_Hudacinova_01.jpg?w=600&q=71)